Story 06 Birds in net
PRABHUPĀDA: Ljudski život znači da ako će netko biti ubijen,
treba biti odmah upozoren—
treba prihvatiti upozorenje—“Oh, moje vrijeme dolazi; pustite me da idem.”
Postoji jedna priča koja se na to odnosi.
Ubiti to nije priča; to su činjenice.
Lovac je raširio svoju mrežu.
I male ptičice su pale u mrežu i plakale su.
Plakale su.
Kada su otac i majka došli, vidjeli su da su njihova djeca u opasnosti:
“Uhvaćeni su u mrežu lovca.”
Majka je odmah skočila kako bi spasila svoju djecu,
i ona je isto bila uhvaćena.
Tada je otac zaključio, “Ako i ja odem da ih spasim, i ja ću biti uhvaćen.
Otići ću.
Uzeti ću sannyāsu; to je sve.”
To je inteligentno.
Ne možete zaštititi svoju obitelj,
svoje društvo, svoje…
Ne, ne možete.
To nije moguće.
Oni moraju umrijeti.
Moraju biti uhvaćeni u mrežu māye.
Ne možete ih spasiti.
Ako ih želite spastiti, onda ih morate učiniti svjesnima Kṛṣṇe.
To je jedini lijek.
Osim ako niste stručnjak u spašavanju svoje djece,
dajući im svjesnost Kṛṣṇe,
onda niste…
Ne biste trebali postati otac i majka.
To je stvarna metoda kontracepcije, dakle “Ja ću…
Oženjeni smo, bez sumnje, muž i žena,
ali ako nismo sposobni pružiti zaštitu našoj djeci:
Nema više smrti!
Ne bismo trebali imati djecu.”
To je stvarna kontracepcija.
Subtitles by Pratyatoṣa Dāsa, Causelessmercy.com Translated into Croatian by Lea Kusanic