Story 10 Dinabandhu dada
פרבהופאדה: אז קרישנה לעולם אינו פוחת.
ישנו סיפור קטן, מעניין מאוד.
אז, ילד עני אחד, היה תלמיד בבית ספר,
והטקס השנתי לכבוד מותו של אביו עמד להיערך.
אז הוא שאל כל תלמיד, “מה תתן לי בתרומתך?”
קודם לכן המורה לא קיבל כלל שכר.
אלא שכל דבר שרצה,
התלמידים היו מביאים או מבית ההורים או בתחנונים.
כזו הייתה המערכת.
המורה לא גבה דבר בעבורו.
בראהמנה לא יכול להיות... לגבות דבר לצורך העניין.
באופן כללי, הבראהמנים היו מורים.
זהו אחד מן המקצועות של הבראהמנה.
לכולם יש צורך בשכר מחיה.
אז בראהמנה מחייתו היא פטהנה פאטהנה.
עליו להפוך למלומד בקיא, ואז הוא יהפוך אחרים אחריו.
זהו העסק של בראהמנה.
פטהנה פאטהנה יג'נה יאג'נה דנה פרתיגרהה (לימוד, הוראה, הקרבה צדקה...)
שת-קרמה.
שישה סוגים של מקצועות עבור הבראהמנים.
והמקצוע של קשתרייה
הוא לתת הגנה לאזרח ולגבות ממנו איזשהו מס.
עשרים-וחמישה אחוז, לא יותר מכך.
כמה שידך משגת, תן עשרים וחמישה אחוזים למלך הקשתרייה.
זה הכל.
זה כולל מס מכירות, מס כזה, מס אחר, הרבה מאוד סוגי מס.
מס הכנסה, הכל כלול.
אתה תתן עשרים וחמישה אחוז.
ואם אין לך הכנסה, אין עליך מס.
לא כפי שגם אם אין לך הכנסה, “לא, שנה שעברה נתת כך וכך הרבה.
עליך לתת זאת בשנית.
אחרת הרכוש שלך יימכר.”
ובכן לא ככה.
אז זו המשכורת של קשתרייה.
באופן דומה, המשכורת של ויישיה, קרשי גו-רקשיה-וואניג'ים [ב.ג. 18.44],
חקלאות, הגנה על פרות,
ואם ישנה יתרת מזון אז הוא יכול למכור, לסחור בה.
ושודרות, הם פשוט יסייעו.
אז המורה, חזרה לסיפור המקורי, המורה ביקש מהתלמיד עבור...
מישהו אמר, “אני אתרום בגד זה,”
מישהו אמר, “אני אתרום אורז,”
אחד אמר אחר וכו'.
לא, היה סטודנט עני אחד, לא היו לו אמצעים.
הוא היה מאוד עני.
אז כאשר שאלו אותו, הוא השיב,
“אני לא יכול להבטיח דבר בלי לשאול את אמי.”
“טוב מאוד, שאל את אמך ואמור לי למחרת.”
אז הוא שאל,
“אמי היקרה,
כל חברי לכתה שלי הבטיחו למורה לתרום כך וכך וכך.
אז עכשיו התור שלי, מה אני יכול להבטיח?”
האמא אמרה, “בני היקר, אנו כה עניים, איננו יכולים לתת.
אבל אם קרישנה נותן, הוא דינה-בנדהו, ידידם של העניים.
אז אם הוא נותן משהו לך, אתה יכול להבטיח.”
“הו, היכן הוא קרישנה, ומה שמו?”
“עכשיו, שמו הוא דינבנדהו, ידידו של העני.”
“היכן הוא?”
“אני מבין שהוא נמצא ביער.”
אז, הוא הלך ליער וקרא,
“דינבנדהו אחי, אחי דינבנדהו, איפה אתה?”
בשעה שהוא החל לבכות.
קרישנה בא אליו.
כאשר דבק נחוש מאוד לראותו, קרישנה בא.
הוא מאוד אדיב.
אז “מדוע אתה מבקש?”
“אמא שלי... אתה הוא דינבנדהו?
אז זהו מצבי, אדון, מה אני יכול להבטיח?”
אז, הוא אמר “אתה תבטיח שתספק יוגורט, דאהי.
אתה תספק יוגורט.”
אז, הוא היה מאוד מסופק.
והוא בא למורה,
“אחי דינבנדהו, דאדא,
הוא יספק דאהי, או יוגורט, לכל מקרה בו תצטרך.”
“הו, זה נחמד, טוב מאוד.”
אז ביום של הטקס, נאמר...
הוא הלל ליער שוב וקרא לדינבנדהו דאדא,
והוא נתן לו סיר קטן של דאהי, יוגורט, סיר קטן.
הו, הוא היה ילד, הוא לא ידע.
ומן הסתם הביאו למורה, “הנה, זו התרומה שלי.
אחי דינבנדהו נתן.
אז תיקח נא.”
“מאות ואלפים של אנשים יקבלו מאכלים שונים בטקס
וזו כמות היוגורט (דאהי)?”
הוא הפך מאוד כועס.
הוא כעס, לא היה לו איכפת.
אז הסיר נפל על הרצפה, והיוגורט נפל איתו.
אמנם לאחר זמן מה,
כאשר בא, הוא ראה שלמרות שהיוגורט נפל למטה, הסיר
עודנו מלא. הוא הפיל אותו, ושוב הינו מלא.
הוא הפיל אותו, ושוב מלא.
אז הוא יכול היה להבין שהינו רוחני.
פורנסיה פורנמ אדאיה פורנם אווה אושישייתה [אישופנישד - פתיחה].
אתה לוקח את הדבר השלם, עדיין השלם עדיין שם נמצא.
כזה הוא קרישנה.
לא שמשום שלקחת משהו, אחד פחות אחד שווה אפס.
לא.
בעולם הרוחני, אחד פחות אחד שווה אחד.
ואילו אחד ועוד אחד שווה אחד.
זה נקרא אדוויה-ג'נאנה.
אין שום דואליות (שניות).
פלוס ומינוס, חיבור וחיסור, אלו שני דברים נפרדים.
אבל בעולם הרוחני, פלוס או מינוס, זה אותו הדבר.
יש להבין זאת.
זה נקרא מוחלטות, אדוויה.
Subtitles by Pratyatoṣa Dāsa, Causelessmercy.com Translated into Hebrew by Elad Stern