Story 44 Yogi burning finger
PRABHUPĀDA: U Bhakti-rasāmṛta- sindhu, postoji jedna priča…
Nije priča; već činjenica.
Tamo je opisano.
Jedan brahmana je bio veliki bhakta.
Želio je ponuditi lijepu službu, arcanu, prilikom obožavanja u hramu.
Ali nije imao novaca.
No, jednog dana dok je sjedio na satu Bhāgavate, čuo je
da Kṛṣṇa može biti obožavan čak i u umu.
Stoga je iskoristio tu priliku jer je već duže vremena razmišljao
kako obožavati Kṛṣṇu jako raskošno, no nije imao novaca.
Stoga, kada je shvatio da osoba može obožavati Kṛṣṇu u umu,
nakon što se okupao u rijeci Godāvarī, sjedio je ispod drveta
i u umu jer gradio veoma raskošnu siṁhāsanu, prijestolje,
optočeno dijamentima i dok je držao Božanstva na prijestolju,
kupao je Božanstva vodom Gange,
Yamune, Godāvarī, Narmade, Kāverī.
Onda je obukao Božanstva jako lijepo,
onda im je ponudio cvijet, garland.
Onda im je jako lijepo kuhao, i kuhao je paramānna, slatku rižu.
Htio je probati da li je jako vruća.
Zato što se paramānna jede hladna.
Paramānna se ne jede dok je jako vruća.
Stoga je stavio svoj prst u paramānnu i opekao je prst.
Onda se njegova meditacija prekinula,
zato što nije imao ništa. jednostavno je u umu sve radio.
No vidio je da mu je prst opečen.
Bio je zadivljen.
Nārāyaṇa na Vaikuṇṭhi se smiješio.
Lakṣmījī ga je upitala, “Zašto se smiješ?”
“Jedan od Mojih bhakta me ovako obožava.
Pošalji Moje ljude da ga odmah dovedu na Vaikuṇṭhu.”
Dakle bhakti-yoga je tako divna,
da čak i ako nemaš sredstava da Božanstvima ponudiš raskošno obožavanje,
možeš ih obožavati u umu.
To je isto moguće.
Subtitles by Pratyatoṣa Dāsa, Causelessmercy.com Translated into Croatian by Lea Kusanic